Aiemmin tapahtunutta...
- Milloin näen Frederickin? - Hän pitää palanneita vaarallisina.
- Hän yritti viedä Jacobin. - Lupasin koota heidät kaikki.
- Etsin asunnon. - Et ole turvassa yksin.
Se on vaikeaa. Ehkä Jumala tiesi, että tämä lapsi tarvitsee sinua.
Arthur Holmes kuoli vuonna 1935.
Tulin vierailulle. Hän oli töissä tehtaassa. Olin vasta lapsi.
Luut ovat palanneilta 1930-luvulta. Näin on käynyt aiemminkin.
Jos annat jotain kunnollista, pääset ruumiisi luo.
Minä täällä. Minulla on jotakin.
Isä, niillä on jotakin yhteistä. Muutakin kuin palaaminen.
Luulen, että heidät tapettiin. Kyse voi olla murhasta.
- Huomenta, Lucille. - Huomenta.
Haen yrttejä aamupalaa varten.
Istu alas hetkeksi. Ettei Jacob näe sinua tuollaisena.
Hyvä on.
Tiedän, ettemme olleet aina samaa mieltä.
Olen anoppisi. Universumin säännöt ovat sellaiset.
Hän kuoli tänään.
32 vuotta sitten.
Lokakuun 28. Päivä 1982.
Joka vuosi tänä päivänä -
vien kukkia hänen haudalleen.
Kävelen joen rantaa, jossa hän...
Hänen paluunsa on ihme.
Mutta se ei poista sitä, miltä tuntui menettää hänet.
Mikään ei saa äitiä unohtamaan sitä.
Muttet ole yksin. Sinulla on perheesi.
Parhaimpiin hetkiimme yhdessä on aina liittynyt iso ateria.
Laitan meille perheillallisen tänään.
Muutetaan surun päivä juhlapäiväksi.
Laitan porsaankyljyksiä ja omenakeittoa.
Ovatko ne yhä Jacobin suosikkeja?
Sovitaan sitten niin.
Tiedän jo nyt, että päivä muuttuu paremmaksi.
- Olet hereillä varhain. - Miten nukuit?
En nukkunut. Valvoin koko yön.
- Kiitos, että keitit kahvia. - Toivottavasti ei laihaa.
Nyt otan mitä saan.
Mistä he tiesivät, että luut olivat palanneiden?
Pikkukaupunki. Sana leviää nopeasti.
Etkö puhunutkin heidän kanssaan?
Luiden viemisen jälkeen.
- Eivätkö he sanoneet mitään siitä? - Eivät.
- Tarkkailtiinkohan vastaanottoani? - En usko.
He tietävät enemmän kuin antavat ymmärtää.
Voimme yhä tunnistaa jäännökset. Luin kuolinsyyntutkijan raportin.
He kuolivat 30-luvulla. Musta ja valkoinen.
Valkoisella oli polvivamma, jonka takia hän nilkutti.
Ehkä he ovat ensimmäiset palanneet.
Jos tarvitset minua, hukun kansioihin.
Minä hukun räkänokkiin ja keski-ikäisten selkävaivoihin.
- Emme voi vältellä toisiamme. - Niin.
- On niin paljon valinnanvaraa. - Niinpä.
Tom järjestää minulle asunnon, joten lähden pian.
Kohta minua ei tarvitse murehtia.
Et halua näitä.
Foolihappo edistää aivojen ja selkäytimen kehitystä.
Omega-3 tekee hyvää hermostolle ja näölle.
- Tiedät näistä paljon. - En ikinä päässyt noin pitkälle.
Ei se mitään. Olen hyväksynyt sen.
Janine. Kiitos, että saan asua kotonasi.
- Ei varmaankaan ole helppoa... - Rachael? Oletko kunnossa?
Luulen niin. Minä vain...
Ei hätää. Hengitä vain.
Viemme sinut lääkäriin. Jatka hengittämistä. Voitko auttaa?
Ei hätää. Maggielle, kiitos.
TWAININ BAARI JA GRILLI
Tämä paikka ei ole muuttunut yhtään.
- Yhtä likainen kuin aina. - Et tiedä puoliakaan.
Halusitko puhua jostakin erityisestä?
- Vai vain syödä äitikultasi kanssa? - Aina, äiti.
Mutta minulla on asiaa.
- Tutkin yhtä juttua. - Joesta löytyneitä luitako?
Kaikkina vuosinani Arcadiassa en ole kuullut mitään niin karmeaa.
- Etkö tiedä, mistä ne tulivat? - Miksi ihmeessä tietäisin?
Se ei ole vielä varmaa -
mutta on merkkejä siitä, että luut haudattiin tehtaan lattian alle.
Viimeistelyhuoneen alapuolelle.
Tiedätkö, miten se olisi mahdollista?
Ehkä alla oli vanha hautausmaa.
Ajattelin samaa. Ei. Luut ovat 30-luvulta.
- Tehdas oli jo rakennettu. - Minulla ei ole aavistustakaan.
Niin arvelinkin.
Haukun luultavasti väärää puuta.
Oletko nälkäinen? Täältä saa kelvollista omelettia.
Tuskinpa. Odotat kai innolla kotitekoista ateriaa.
Eikö Henry soittanut sinulle?
Syömme tänään perheillallisen. Tasan puoli seitsemältä.
Ei tarvitse tuoda mitään. Tyttäresi hyväksyi jo kutsun.
- Kuule... - Olen äitisi. Tulin takaisin.
Saatan olla poissa jo huomenna. Ja haluan tätä.
Et uhmaa minua tässä asiassa.
Miten asuminen Lucillen kanssa sujuu?
Tulemme toimeen hienosti.
Emme ole käyttäneet hyviä astioita aikoihin.
Jacob on auttanut kiltisti kattamisessa. Eikö niin?
Käytetään Royal Doultonin lautasia Wedgwoodien sijaan.
Ne eivät sovi ruokasalin uuteen väriin. Ovathan kaikki tallella?
- Homma on hoidossa, Margaret. - Hienoa.
Henry, haetko loput ostokset autosta? Menen suihkuun.
Äiti, älä aja autoa yksin.
- Sinulla ei ole ajokorttia. - Olen ajanut 11-vuotiaasta asti.
Fred ja Maggie vahvistivat tulevansa.
- Kata vielä kaksi paikkaa. - Joo, mummo.
12 LANGSTONIN TYÖLÄISTÄ KUOLI KOLARISSA
ARCADIAN KAUPUNKI SUREE MENEHTYNEITÄ
- Onneksi Janine oli paikalla. - Niin. Hän oli mahtava.
- Kaikki olisivat tehneet samoin. - Voitko hyvin?
- Nolottaa vain vähän. - Siihen ei ole syytä.
Kouristukset ovat tyypillisiä 15.-18. Raskausviikoilla.
- Etkö olekin viikolla 16? - Niin.
Kohtu kasvaa vauvaa varten. Mikä voi olla kivuliasta.
Kas noin.
Syke kuulostaa hyvältä. Vahvalta. Vilkaistaanpa sitten.
- Onko kaikki hyvin? - Mittarissa on vikaa. Katsotko sitä?
Mitä nyt?
- Rachael, vauva vaikuttaa terveeltä. - Mutta?
Minun pitää varmistaa mittaukset, koska näkemässäni ei ole järkeä.
- Mitä tarkoitat? - En osaa sanoa tätä muuten.
Se kasvaa kaksi kertaa normaalia nopeammin.
- Ketkä tulivat hautajaisiini? - Älä nyi pöytäliinaa.
- Koko sukuko? - Tietenkin.
- Kaunista. Poimitaan vähän kukkia. - Oliko Barbara-tädillä hautajaiset?
Pidimme hautajaiset kummallekin.
- Eikö hän palannutkin? Kuten minä. - Niin.
- Miksei hän tule illalliselle? - Se on mutkikasta.
Haluan nähdä hänet. Haluan pyytää anteeksi.
- Mitä pyytäisit anteeksi? - Etten pelastanut häntä.
- Siihen ei ole syytä. Mennään ulos. - Haluan hänet tänne.
Lopeta kiukuttelu. Tule.
Anteeksi. Se oli vahinko.
Älä. Teit jo tarpeeksi. Mene ulos.
Jacob.
Henry?
Tiedän, että Fred oli vihainen minulle.
En osannut tehdä muuta.
No, Barbara...
En tullut kaivelemaan 32 vuoden takaista päätöstäsi.
- Etkö? - Vaikka kieltämättä tekisi mieli.
Miksi sitten tulit?
En osaa sanoa, miksi tämä kaikki tapahtuu.
En usko, että saamme tietää sitä.
Mutta olen oppinut ainakin yhden jutun viime viikkoina.
Palanneilla on huomattava kyky -
parantaa vanhoja haavoja.
Jos olemme avoimia sille.
Mitä haluat minun tekevän?
Kyse ei ole minusta. Vaan Jacobista.
Haluatko kuumavesipullon?
Ei kiitos. Haluan vain olla yksin.
Herätämmekö sinut päivälliselle?
- Anteeksi. Mitä? - Ei mitään. Lepää nyt.
- Melkoinen järkytys. Tämä kaikki. - Niin on.
Puhuimme asunnon etsimisestä hänelle.
- Tiedän. En voi... - Se ei ole välttämätöntä.
Ottaen huomioon, mitä hän käy läpi, hän voi jäädä.
Hyvä on.
Se ei ole helppoa. Pikkupojan kasvattaminen.
Tai kahden. He syövät elävältä ja pyytävät toista annosta.
Kaikki tekemäni tuntuu olevan väärin.
Fred oli samanlainen poikana.
Olimme aina napit vastakkain.
Sitten hän tapasi sen tytön, Barbaran. Vasta 14-vuotiaana.
Miten hän käyttäytyi tytön kanssa, juopotteli ja vehtaili...
Tunsin hänen lipuvan pois luotani pysyvästi.
- Se on nyt muinaishistoriaa. - Ehkä sinulle.
- Voinko auttaa? - Kuolinsyyntutkijan uusin raportti.
Näin sen jo.
- Mitä tämä on? - Töitä.
- Ei, artikkeli. - Tutkimusta.
Näen sen. Mihin liittyen?
Annat komeron työhuoneeksi. Pysy edes poissa sieltä.
Anteeksi, että tunkeuduin alueellesi.
Voitko kertoa, mitä tutkit?
Taisin päästä eteenpäin luiden tunnistamisessa.
- Miten kolari liittyy siihen? - Toisella luurangolla oli polvivamma.
Näetkö polvituen? Tuo voi olla uhrimme.
- Selvititkö kaiken tuon jo nyt? - Joskus onnistaa.
- Onko nimeä? - Ei vielä. Mutta on jotain muuta.
Arthur Holmes, joka asui Calebin metsästysmajassa.
Hän on tuossa. Mutta hän sanoi kuolleensa tulipalossa.
Valehteliko hän omasta kuolemastaan?
Tiedän vain, etteivät tarinat täsmää.
Kerro, kun tunnistat herra Jalkatuen.
Selvä, sir.
Kuvankaunista.
Niin. Tämä on suosikkini.
- Tarkoitin sinua. - Kiitos.
En arvannut, että tulisit.
Saat huomata, että isoäitisi käskyä totellaan. Tai muuten.
- Fred. - Luce.
Jätä se pöydälle.
Kuka tuo on?
- En uskonut hänen tulevan. - Minä avaan.
Barbara-täti!
Hei, Lucille.
Hei, Barbara. Onko tuo kuuluisaa raparperipiirastasi?
En ole maistanut sitä 30 vuoteen. Tule peremmälle.
Hei, Jacob.
Haluan vain pyytää anteeksi. Yritin pelastaa sinut.
Barbara-täti, pidä kiinni.
- Tiedän. - Minä liukastuin.
Barbara-täti!
Niin minäkin.
Ketkä ovat valmiit syömään?
Hei, Margaret.
Näytän, mikä kaikki on muuttunut. Jääkaappi on kuin tulevaisuudesta.
- Tämäpä vasta yllätys. - Niin.
Tuoksuu hyvältä.
- Isäsi söi näitä kolme kerralla. - Ja kuoli sydänkohtaukseen.
Äiti, unohdin kysyä jotain aiemmin.
Muistatko tehdastyöläisen nimeltään Arthur Holmes?
- Enpä taida. - Oletko varma?
- Andersonin vaari oli työnjohtajana. - Olin silloin pikkutyttö.
- Teidän, mutta kerroit... - Sanoin jo.
En tiedä, miten vanhat luusi päätyivät tehtaalle.
Suoraan sanoen usko, että ne ovat sieltä.
Mielikuvituksesi on aina ollut vilkas.
Aikamoista nähdä Barbara.
Hän ei ole muuttunut yhtään.
- Älä huoli. Juttumme on ohi. - Olen kuullut tuon ennenkin.
- Fred. - Henry.
Kaksi tuolia puuttuu. Hakisitteko ne kellarista?
Dr Langston käski juomaan mahdollisimman paljon.
Miten voit?
Kehoni sisällä tapahtuu jotakin, enkä ymmärrä sitä.
Se on varmasti pelottavaa, mutta synnyit tekemään tämän.
Se on maailman luonnollisin asia.
Ehkei luonnollisin asia sinun tapauksessasi.
Se tekee sinusta erityisen.
Haluan sinun tietävän, ettet ole yksin.
Autan sinua joka vaiheessa.
- Brooks Bendillä oli kaatunut puu. - Näin sen.
- Mitä kautta tulit? - Provincea pitkin.
Perhe osasi valmistaa näitä ennen.
Katso yläpienan yksityiskohtia.
Kaikki piittaavat vain siitä, voiko sillä istua.
Niin. Se ei ollut sinun juttusi.
Millaista se on ollut? Äidin paluu.
Tiedätkö, tajusin -
että olen elänyt häntä kauemmin.
Tunnen silti itseni suhteen lapseksi.
Mikään ei muuta sitä.
Fred.
Olet veljeni.
Niin olen.
- Päivystätkö tänään? - Katsoin, onko Marty soittanut.
Työasioita.
Toivoin hänen tunnistaneen joen luut. Oletko kuullut mitään?
Hän mainitsi Arthur Holmesin liittyvän siihen jotenkin.
- Arthurinko? Puhu mummon kanssa. - Miksi?
Hän kävi Arthurin luona klinikalla ennen hänen katoamistaan.
Mummo muisti hänen olleen töissä tehtaalla hänen lapsuudessaan.
Ai. Kysyn häneltä.
Siellä oli yksisarvinen härkä, joka tuijotti minua -
kuin en kuuluisi sinne. Vuoret olivat tosi isoja. Älytöntä.
Erikoislaatuinen tarina. Se hämmästyttää joka kerta.
- Otatko viiniä, Fred? - Ei kiitos.
- Se loppui. Haen toisen pullon. - Minä haen.
- Voin tehdä sen. - Minä autan.
Barbara, aiotko palata töihin?
Eikö olekin ärsyttävää? Hän ei olisi saanut kutsua naista.
- Piittaamatonta. - Jacob halusi hänet tänne.
- Sinäkin kutsuit Fredin. - Fred on perheenjäsen.
- Hän on poikani. Henryn veli. - Hän yritti viedä Jacobin.
Fred on tämän jutun uhri.
Kaikki ongelmamme alkoivat tuon tytön myötä.
Se on totta. Pikkujutut, kuten tölkkien vetimet.
Miksi niitä piti parannella? Ne toimivat ennenkin.
- Paitsi hajotessaan. - Elämän ei kuulu olla täydellistä.
Olen samaa mieltä äitisi kanssa. Kukaan ei korjaa enää mitään.
- Rikki mennyt heitetään pois. - Totta.
- Mitä TV-korjaajille tapahtui? - Aivan.
Margaret, annatko kermavaahdon?
Mitä olet tehnyt palattuasi, Barbara?
- Sinä ja... Kuka hän olikaan? - Äiti.
Sam. Kaikki on hyvin. On vain kulunut paljon aikaa.
- Niin on. Et tuonut häntä tänne. - Minusta se ei olisi sopivaa.
Niin, se ei olisi sopivaa.
Oletko ikinä rakentanut taloa?
Taloako? En. Vain huonekaluja.
Mutta ajattelin, että voisit auttaa minua verstaalla.
On tärkeää siirtää taidot eteenpäin.
Ja tarvitsen hyvän apulaisen, jos avaan tehtaan uudelleen.
Minusta se on loistava ajatus.
On suuri ilo nähdä perhe kokoontuneena pöydän ääreen.
Fred, Henry.
Jacob, Margaret, Lucille.
Ja Barbara-täti.
Niin, Barbarakin.
Kun palasin, yritin ymmärtää syyn.
Miksi minä, eikä joku muu?
Mikä teki minusta erityisen?
Nyt uskon tietäväni vastauksen.
Langstonin suvun tarina on täynnä tarinoita.
Siihen kuuluu kamppailua ja vaikeita aikoja.
Selvisimme niistä aiemmin, ja selviämme niistä taas yhdessä.
Minun tehtäväni on yhdistää perhe jälleen.
Voittaa nämä synkät ajat.
Olemme Langstoneita.
Meidän pitää aina suojella omiamme. Tapahtui mitä hyvänsä.
- Hyvä. - Hyvä.
Taidan hakea meille kahvia.
Jacob, kerää likaisia lautasia.
Fred, minä täällä. Haluan puhua Arthur Holmesin jutusta.
En tiedä, mitä se merkitsee, mutta se taitaa johtaa tehtaalle.
Menen sinne katsomaan, saanko mitään selville.
Soita minulle, jos ehdit.
En garde. Nyt nappaan sinut.
Onko mitään viattomampaa kuin lapsen nauru?
- Nauroit jatkuvasti vauvana. - Niinkö?
- Lisää viiniä, Barbara? - Fred, muistatko?
Muistanko? Hänen pikku jalkansa potkivat hänen kikattaessaan.
Olit niin kaunis.
- Olet yhä. - Niin hän on.
En kuullut poikani naurua 32 vuoteen.
Mitä sanoit?
Istut täällä juomassa viiniä ja puhut vanhoista hyvistä ajoista.
Tapoit hänet. Sinä tapoit poikani.
- Hetkinen nyt. - Ole hiljaa, Fred.
- Se oli vahinko. - Vahinkoko?
Ei ollut vahinko, että menit joelle panemaan Sam Catlinia.
- Lucille-täti, lopeta. - Aikuiset puhuvat nyt.
Jos olisit päättänyt suhteen Henryn käskystä, poikani ei olisi kuollut.
- Sanoin olevani pahoillani. - Et minulle.
Eivätkä pahoittelut tuo takaisin menetettyjä vuosia.
- Riittää, Luce. - Muistan kyllä, mitä sinä teit.
Poikani pitäisi istua pöydässä omien lastensa kanssa. Veit sen häneltä.
Varastit minulta poikani. Sydämeni.
Sanoisin, että sinun pitäisi ymmärtää -
muttet tiedä yhtään, millaista on olla äiti.
- Minun ei tarvitse kuunnella tätä. - Frederick!
Barbara, odota. Hei.
Hänellä ei ollut oikeutta sanoa niin.
Kyllä oli. En ansaitse hänen anteeksiantoaan.
Tai kenenkään.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu.
Jättämäsi kenkä. Se oli minulla kuollessani.
Löysitkö ruumiini?
Olen päästänyt siitä irti.
Niinkö?
LANGSTONIT OVAT HANURISTA!
Löysitkö jotakin?
Sain viestisi. Löysitkö mitään?
- En. Entä sinä? - En.
Mitä tuo oli?
Täällä!
Tuolla on joku. Ei hätää.
Mikey?
Apulaissheriffini veli. Inhottava tyyppi.
- Hän kuoli 15 vuotta sitten. - Auta minua. Olen sairas.
- Viedään hänet Maggien luo. - Minä autan.
- Maggie! - Taasko yksi?
Viedään hänet tutkimushuoneeseen.
- Viedään hänet kakkoseen. - Mitä tämä on?
He kaikki ovat palanneita ja sairaita.
Miksi Barbara-täti lähti hyvästelemättä?
Käytöstavat eivät ole hänen vahvuutensa.
- Eikö sinua nukuta? - Ei oikeastaan. Entä sinua?
Ei. Mutta meidän pitää yrittää.
Sulje silmäsi. Kerron sinulle sadun.
- Voiko se olla pelottava? - Tiedän vain sellaisia.
Olipa kerran kylä, jossa eli onnellinen perhe -
joka työllisti kaikki kyläläiset.
Se oli hyvää aikaa, ja kaikki oli hienosti -
kunnes demonit saapuivat.
Ne levittivät pelkoa ja hätäännystä.
Mikä pahinta, ne saivat perheen kääntymään toisiaan vastaan.
Se oli synkkää aikaa.
Kunnes muutamat urheat, joihin lukeutui pikku tyttö -
lyöttäytyivät yhteen kohdatakseen demonit.
Mutta urheus ei riittänyt.
Vaikka demonit surmattiin, ne palasivat yhä uudestaan.
Mikään menetelmä ei toiminut.
Ei hirttäminen.
Ei ampuminen eikä tuli.
Mutta kyläläiset keksivät lopulta, miten demonit karkotettiin.
Se oli kauan sitten kätketty salaisuus.
Vuodet kuluivat. Vain tyttö, joka oli nyt aikuinen -
oli yhä elossa ja muisti demonit.
Sekä niiden tappamisen salaisuuden.
Vastuu lankesi vain hänelle.
Hän suojeli perhettään, tapahtui mitä hyvänsä.
Senkin jälkeen, kun tytöstäkin tuli demoni.
Mutta loppujen lopuksi -
hän onnistui -
ja kaikki olivat onnellisia.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Suomennos: Anu Miettinen